Траян Първанов
Седмици

chitanka.info

Моите седмици — между реки запокитени —

идват под слънцето, в пясъка газят до глезени,

гледат небе по земята, щастливо заскитани —

моите седмици с делници пъстри извезани.

Аз ги живея сред преспи, с южняка погалени —

все между хората с вечните грижи преситени.

Нощем из къщите раснат момичета палави —

денем тъмнеят и дъхат на пролет косите им.

Старци умислено слизат при сините люляци

и по дърветата чоплят кората със пръсти.

Тичат пред буря догледници в дългите улици

и се разкъсва небето от огнени кръстове.

В моите седмици, с труд и безсъние страдани

влакове тътнат и вият от пушек въпроси.

И от тополите пухът все пада и пада ли,

щом тук не слиза, а все из простора се носи?

Гледам го как се ветрее и сменя посоките —

вечно за някъде бърза, пътува със въздуха.

Моите седмици

все не обичат високото

и побеляват, за зимните делници вързани.

Тъй да е… Тук и съдбите дори са повторени.

Кипват реките през някоя снежна неделя.

Плод ще едрее от здравата китка със корени,

ако градушката буйния цвят не разстреля.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.